Helle Anker, Fabian Christensen og Hans Pettersson.
Det er spektakulært, iscenesat og oplyst.
Hold da kæft...
- Hvad laver du her? - Jeg hilser på min kæreste.
- Gik det godt i København? - Ja.
- Vi skulle lægge udbetalingen i dag! - Var det i dag?
Du skal hente en taske i Sverige.
- Sørg for at få det løst. - Det skal jeg nok, Freddie.
Far døde i morges. Nu er det bare dig og mig, Saga.
Hold op med at følge efter mig!
Hej, far.
Jeg håber at have vist, at lykke i virkeligheden er et valg.
- Kan jeg komme ind? - Ja, værsgo.
- Hvad er det her? - En efterforskning. En сold case.
"Forsvundne personer."
- Har jeg ikke set dig før? - Nej.
Jeg er ellers rigtig god til ansigter.
- Går det godt? - Ja.
- Du siger ikke så meget. - Hvad tror de, jeg har gjort?
- Hvad er bilen indblandet i? - Aner det ikke.
Du skal ikke bekymre dig. De har droppet det.
- Hvordan gik jobsamtalen? - Godt. Jeg skal derhen på tirsdag.
Jeg krydser fingre. Sig til, hvis vi skal gå igennem noget.
- Lukas? Der er telefon. - Hvem er det?
Det ved jeg ikke.
Det er Lukas.
Hallo?
Jeg aner ikke, hvem der skød mig. Det må være en eller anden tosse.
- Kom nu. Tosser skyder ikke fra tage. - Det troede jeg.
Tosser ville skyde tilfældige ofre, men de her ringede til dig.
Vi stryger tosse fra listen. Har du andre forslag?
Hvad med en krybskytte, militær eller Kill Brothers?
Ja, det kan vi godt. Om et kvarter?
Kom nu.
Kender hun den godt? Din lille last?
Jeg kom på, hvor jeg havde set dig. Har du fortalt hende det?
- Hvad vil du? - Du skal vide, hvad jeg ved.
Det kunne være, man havde brug for en tjeneste en dag.
- Det kan du godt glemme. - Er du sikker?
Abrahamssons søster er kommet. Vi skal til Sverige.
Skal I til Sverige nu? God tur.
Vi kommer tilbage.
- Den efterforskning, du gav mig... - Ja?
En kvinde og to børn ved navn Sabroe... Er det dine slægtninge?
Det er min kone og mine to døtre.
Det skete en dag for seks år siden. Jeg sagde: "Vi ses i aften."
Da jeg kom hjem igen, var de væk.
- Var din kone deprimeret? - Nej.
- Havde de nogen grund til at flygte? - Mener du, om jeg slog dem?
- Nej, jeg spørger bare. - Nej, der var ikke nogen grund.
- Var der nogen spor af en forbrydelse? - Nej. De var bare væk.
Forandrer det noget... at det er min familie?
- Vil du stadig hjælpe mig? - Ja, men ikke nu.
Margareta Abrahamsson?
Saga Norén. Min kollega Henrik Sabroe. Vi vil tale med dig om din bror.
- Hun er døv. - Ja, tak. Det har jeg forstået.
- Kan du også tegnsprog? - Ikke nok til at forhøre nogen.
- Tolken er på vej. Vi må vente. - Ja. Hej.
- Min bror og jeg så ikke hinanden. - Hvornår så du ham sidst?
Det er længe siden. Det var i 80erne. Det var nok i 81.
Har du ikke set din bror i 35 år?
- Nej. - Hvorfor? Hvad skete der?
Jeg fik børn.
Ved De ingenting om ham?
Hvorfor han skiftede job hele tiden og flyttede fra skole til skole?
Nej?
Det var eleverne, som klagede.
Det blev meldt til politiet.
Men der kom ingenting ud af det. Han blev ikke sigtet.
Seksuelle overgreb?
Ja, blandt andet. Han var syg.
Siger navnene Hans Pettersson og Helle Anker dig noget?
- Nej. - Ved du ikke andet om din bror?
Vi havde ingen kontakt.
Det... Ja, jeg kan ikke hjælpe jer.
Karin? Hej.
- Jeg ville hilse på ham. - Det kan jeg se.
Vi var gift i 25 år, og han er far til mine børn.
- Jeg har ret til at hilse på ham. - Ja, selvfølgelig.
Men I er ikke gift længere, og jeg fik jer ikke skilt.
- Jeg tror, hvad jeg vil. - Det tænkte jeg nok.
Men hør her... Når jeg er her, er du her ikke, og jeg er her nu.
Sådan...
- Hvad er det? - Det ser ud som et... brændemærke.
Saga?
- Hej. Kommer du? - Ja, du kan have overset noget.
- Tror du det? - I ofrets mund.
- Henrik Sabroe fra Københavns politi. - Jeg undersøger dit sidste offer.
Det seneste offer. Vi ved ikke, om det er det sidste.
Han døde af blødninger efter skaderne på sine genitalier.
- Levede han, da de blev skåret af? - De blev nærmere revet af.
- Ved du hvordan? - Med en langsomt accelererende kraft.
- Tog det tid? - Ja. Hvad kan jeg have overset?
Det er i underkæben mellem kind og tænder i højre side.
- Nej, for fanden... - Undskyld.
Der kan man se...
Hvad med de andre ofre?
- Nej, der er ingenting. - Det drejer sig altså om en copycat.
- Hvad med Helle Anker? - Vi har afleveret hende.
Hun skal begraves i dag.
Saga Norén, Malmøs politi. Vi skal åbne kisten og undersøge liget.
- Hvad? - Vi har brug for at åbne kisten.
- Nej, det må I ikke. - I kan ikke hindre en efterforskning.
- Ja, men I må ikke røre hende! - Jeg ved, det er en svær situation.
- Så lad være. - Vi skal bare tage nogle billeder.
- Vi tager hende muligvis med os. - Men det er usandsynligt.
- Det ved vi ikke endnu. - I kan ikke gøre det.
Vær sød at lukke dørene.
Hun har også et. Kom. Hold dér.
Tak.
Så... Nu kan de fortsætte begravelsen.
Det er bedst at have adgang til liget.
- Jeg har ikke overset andet. - Du overså mærket i munden.
- Hvor længe har du kendt mig? - Siden 22. februar 2001.
- Har du tillid til mig? - Ja, du er meget professionel.
- Det er godt. - Men du overså mærket i munden.
- Vi tager hende med os. - Det må I ikke.
- Jo, ellers gjorde vi det ikke. - I kan ikke.
Jeg kan ikke klare at gennemgå det her igen.
- Har du aldrig mistet nogen? - Jo, men det var ikke en politisag.
Vi sørger for transporten.
Hvorfor har ofrene et brændemærke?
Det er oprindeligt for at vise ejerskab eller for at straffe.
Hvis det er ejerskab, er det synligt.
Så er det nok for at straffe.
Efterlod din far nogen ønsker i skriftlig eller mundtlig form?
Nej, jeg troede ikke, han skulle dø, og da han blev syg...
...føltes det underligt at tale om det.
Men hvad tror du, han ville? Ville han begraves eller brændes?
Hvordan kan du klare at gå omkring blandt alle de døde hele dagen?
Det er en vanesag.
Og... du må love ikke at grine.
Jeg kan ikke formulere mig som dig -
- men det får mig til at værdsætte livet.
Du er aldrig mere levende, end når alt omkring dig er dødt.
- Det lød dumt. - Nej, overhovedet ikke.
- Jeg kunne godt selv have skrevet det. - Du må gerne bruge det...
...og mig.
- Her? - Hvis du vil.
Nej, vent lidt... Nej, nej.
- Jeg er ked af det. - Jeg forstår. Hvad med i aften?
- Jeg har teaterbilletter. - Jeg har andre planer.
Ja, selvfølgelig.
Hvad sagde vi så? Skal han begraves eller brændes?
Jeg er hjemme!
Hej.
Du tog jo pengene! Mine penge.
Efter alle de problemer så spiller du igen.
Ja, men jeg vandt.
24.600. Det er nok til huset og til udbetalingen.
Er du ikke glad?
- Du fatter ingenting. - Nej, åbenbart ikke.
Så er det godt, at du er her. Du er smuk og dejlig.
Du er smart og klog og fantastisk, og du elsker et fjols som mig.
- Du er helt håbløs. - Det ved jeg godt.
Saga!
- I tog liget under begravelsen. - Ja, det blev udleveret for tidligt.
Den type indgreb kræver en stor grad af medfølelse.
Hvis du havde informeret mig, havde jeg sendt en anden.
- Resultatet havde været det samme. - Ja, men ikke metoden.
Du skal gøre det, du er god til, Saga.
Den type interaktion med andre er ikke din stærke side.
- Jeg leder jo efterforskningen. - Det gjorde du, men ikke længere.
Jeg skal være bedre underrettet, og vi skal udarbejde en handlingsplan.
- Okay? - Ja.
- Kan vi zoome ind på personerne? - Vi kan komme en smule nærmere.
- Hvad ville Linn? - Begrænse mine beføjelser.
- Hvem er det der? - Det er min datter Julia.
- Hvad laver hun her? - Vi har haft problemer med barnepigen.
Det er fra den nat, Helle Anker døde. Det er ungdomscentrets varevogn.
- Burde hun egentlig se det her? - Hun er syv.
- Vi ved ikke, hvem hun taler med. - Hun taler ikke med nogen.
Jeg kan ikke se føreren bedre.
Hold da op... Uanset hvem han er, så vil han ikke genkendes.
Hvorfor skjuler Mehmet sin identitet, hvis han bare skulle se sin kæreste?
- Hej, Mehmet. Hvordan går det? - Hvad vil I nu?
Vi har et spørgsmål til dig. Den aften, du var i Sverige...
- Hvad havde du på? - Hvordan jeg var klædt?
- Det kan jeg ikke huske. - Prøv at koncentrere dig.
Tog du din kasket af hjemme hos din kæreste?
- Du havde måske ikke kasket på. - Det kan jeg ikke huske.
- Godt... Så kommer du med. - Lige nu?
Ja, et par timer i et lille rum, så kan du nok huske det igen.
- Jeg skal hente min rygsæk. - Så kommer vi med.
- Jeg skal på toilettet. - Giv mig telefonen.
Hvor ligger toilettet?
Værsgo.
Hvad skal jeg sige?
Mehmet! Kom nu.
- Hvad er der? Kom nu. - Nu kan jeg huske, hvad jeg havde på.
Grå træningsbukser, hvid T-shirt, blå hættetrøje, kasket og solbriller.
- Kom du i tanke om det nu? - Jeg blev stresset, da I spurgte.
Det er usædvanligt at have en så detaljeret hukommelse.
- Det betyder, hun ikke tror på dig. - Nogen har sagt det til dig.
Ja?
Sådan, ja... Du har slettet opkaldslisten.
- Den kan vi nemt genskabe. - Ja, det kan vi.
Vi har fire drab, og en politichef ligger i koma. Vil du hænges op det?
- Hvad mener du? - Det kan ikke tolkes på andre måder.
- Det betyder, du er en idiot. - Nej.
Lad være med at være en idiot. Se lige på mig.
Fortæl mig, hvem du har snakket med. Hvem har sagt, hvad du skulle sige?
Kom så.
Det var Lukas.
Det er Henrik Sabroe fra politiet.
Lukas Stenstrup må ikke forlade hospitalet under nogen omstændigheder.
Han er her ikke.
- Hvor er Viola? - Hos mor. Hun ved ingenting.
- Er det mig, der skal begynde? - Nej, undskyld.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Du har set billederne.
- Var det første gang? - Nej.
Men for helvede, Anna... Med Benjamin?
Dig og mig er én ting, men hvordan kan du gøre det mod Eva?
Det var ikke virkeligt. Det var uforpligtende og nemt.
Men nu er det slut, og jeg står her med os, Eva, mor og pressen.
Det er virkeligheden.
Anna... Det var en fejl.
Jeg vil stå ved din side offentligt og støtte dig.
- Offentligt? Har du talt med mor? - Ja.
Vi må lægge det her bag os hurtigst muligt -
- så firmaet, Viola og os to ikke lider nogen skade.
Firmaet, Viola og os... I den rækkefølge?
Jeg vil tro, jeg er mere forstående, end de fleste mænd ville have været.
Ja, det er mig igen. Vær sød at ringe til mig.
Benjamin?
- Hvorfor tager du ikke telefonen? - Jeg vil ikke tale med dig.
- Hvordan har du det? - Godt. Jeg tænker mest på Anna.
- Hør her... Det hele er hendes skyld. - Hvorfor det?
Ingenting er hendes skyld. Vi elsker hinanden.
Jeg ved, hvad du tænker, men hun elsker også mig.
- Vi to skal være sammen. - Hvad siger hun om det hele?
- Ringer hun ikke? Hun udnytter dig. - Det passer ikke. Hun elsker mig.
Forstår du, hvorfor jeg ikke vil tale med dig?
Vi ejer et hus. Det er vores. Kom.
- Hus og hus... Det skal shines op. - Vi kan bare hyre nogle håndværkere.
- Kom nu. Er du ikke glad? - Jeg er glad, hvis du er glad. Men...
- Det er langt væk fra det hele. - Det har du brug for.
København er ikke godt for dig.
Nu starter vi forfra kun dig og mig.
Kom, du skal se terrassen og gyngerne. Tror du ikke, det kan blive flot?
Prøv at se den store have. Vi kan lave en swimmingpool.
- En pool? Helt sikkert. - Må jeg tage et billede af dig?
Fedt.
Vi burde tilføje et "absolut". "Den absolut største fejl..."
Jeg har ikke tænkt mig at sige det.
En offentlig undskyldning gør det bare større, end det er.
- Vi sælger både huse og værdier. - Jeg må tænke på Benjamin.
Nej, det behøver du ikke.
Helt ærligt... Hvordan kunne du gå i seng med en syttenårig?
Spiller alderen en rolle?
Hvis det var en mand i din egen alder, havde du bare været utro.
Nu er du både utro og patetisk.
Jeg holder af ham. Det er oprigtigt.
Så fortsætter vi. "Den absolut største fejl..."
Han er efterlyst i begge lande, og vi holder øje med hans hjem -
- og andre steder, hvor han kan være.
- Hvorfor lod du Mehmet ringe til ham? - Jeg lod ham ikke ringe.
Det var min fejl. Jeg tænkte ikke på, han kunne have en ekstra telefon.
- Er der ellers andet? - En præliminær rapport fra teknikerne.
Der er spor af fremmed dna i centrets bil.
De tjekker, om det matcher Anker. Men der er ingen blod.
Er der overhovedet ingen blod?
Kan man køre rundt med et opskåret lig uden at efterlade blodspor?
- Tror du ikke, det var ham? - Vi ved kun, at bilen var i Sverige.
Han flygtede fra hospitalet. Har du en anden forklaring på det?
- Nej. - Er der andet?
I Lars-Ove Abrahamssons data har man fundet børnepornografi.
Det kan forklare kønsorganerne.
Jeg har sendt alt videre, så vi måske kan identificere ofret.
- Tjek hans arbejdspladser og elever. - Der må være flere tusind.
Få hjælp.
Start med anmeldelserne, og find ud af, om et af navnene matcher.
- Er der andet? Så ses vi i morgen. - Jeg skal også gå. Julia?
- Kom. Jeg har en date. - Har du?
- Hun skal da ikke med, vel? - Jo. Tina ved, at jeg har børn.
Det betyder ikke, hun vil se dem.
Er den til mig?
- Hvad er det? - Det er dig, ham og far.
- Det kan man ikke se. - Tag dig ikke af hende.
Den er rigtig flot. Det er du også.
Hvad er der med dig og Linn?
- Hun kritiserer mine arbejdsmetoder. - Så sig noget.
Du skal ikke bare tage imod. Du er hendes allerbedste betjent.
Det er måske ikke rigtigt. Hans kan have dækket over mine fejl.
Han sørgede for, du kunne fokusere på dit job.
Skal jeg tale med hende? Vi er et team.
Hun skal bygge vores team op og ikke bryde os ned.
Du er simpelthen for god til at tvivle på dig selv.
Tak.
Jeg er ikke født med en guldske i munden.
De, som kender mig, ved, at mine forældre har kæmpet.
Vi kom sjældent i biografen og på restaurant.
Men vi gik på museer.
"Man kan ikke få nok af det smukke", sagde far, og for os var det gratis.
Men ikke alt var smukt. Kunst kunne også være foruroligende -
- krævende og skræmmende.
Jeg funderede over tilværelsen. Det gav mig et mål.
Det er vel det, som kunst kan.
Nu har vi masser af penge, jeg og min begavede kone Asa.
Kom, Åsa.
Vi kan købe den kunst, vi vil have.
Den kunst, vi ikke kan købe, kan vi rejse Jorden rundt for at se.
Men ikke alle er stillet så heldigt.
Og derfor har vi doneret penge, så museet kan bygge en helt ny fløj.
Men...
Men i ventetiden udstiller jeg kunst fra min private samling.
Det kan glæde andre og måske få dem til at træde ind i kunstens verden -
- og dermed i livets. Tak.
Mine damer og herrer: Freddie Holst!
- Jeanette... Du fortryder ikke, vel? - Overhovedet ikke.
- Gør du? - Nej, ikke hvis du ikke gør.
Prøv at se her...
Kan du se det der? Er det ikke flot?
Marc!
- Er du okay? Gør det ondt? - Det er okay.
Rul lige ned.
- Du bliver her. - Hvad?
- Marc! - Se på mig. Du var alene i bilen.
- Sig efter mig: Jeg var alene i bilen. - Jeg var alene.
Det er god musik.
Jeanette! Hvem er I? Jeanette!
Du bliver her.
Kør.
Fin tale.
- Hej, Claes. - Freddie.
- Det er længe siden. - Ja, det er det.
- Jeg troede ikke, du ville være her. - I lige måde, men nu står vi her.
Freddie? Må jeg tage et billede?
Du har lagt dig ud, hvad?
- Claes! Det var altså dig. - Undskyld, jeg er nødt til at svare.
Jeg var ved at rose Freddie for maden og for udstillingen.
- Ja, tak. - Det er meget smukt at se på.
Men det syntes jeg allerede, da jeg ejede mange af værkerne.
Colbert, Colbert... Gør bare, som vi har aftalt.
- Du ser ud til at have det godt. - Ja. Jeg har det bedre.
Claes Sandberg? Vil du komme med mig?
- Undskyld. Er der sket noget? - Nej.
- Hej. - Kender du hende?
Ja, det gør jeg.
- Hvad laver du her? - Jeg er din ledsager.
- Hvordan vidste du, jeg var her? - Jeg så invitationen hjemme hos dig.
Byder du mig ikke indenfor?
Hvis vi går i seng sammen, kan vi vel ses sammen.
Ja, det her er min ledsager.
Hendes navn er Annika Melander.
- Skulle du ikke i teatret? - Det her virkede sjovere.
Min opførsel har ikke kun skadet familien, men også firmaet.
Som du snart skal være direktør for...
Hvad skal der ske nu?
Min mand udviser forståelse, og vi vil arbejde på vores forhold -
- som vi begge vil have til at fungere.
- Og den unge mand? - Ja, hvad skal jeg sige?
Det var et bevidst valg, jeg bebrejder ikke nogen, men det var en fejl.
Hvordan har din dag været?
Der er den her fyr Lukas...
...som vi har efterlyst i dag.
Han var i Sverige, da Anker blev dræbt for at sælge stoffer.
- Men hvordan forklarer jeg det? - Køber du af ham?
Jeg tror ikke, jeg har købt af ham.
Men han kunne genkende mig. Jeg ved ikke, hvor han har set mig.
Jeg tror lige, at jeg smutter en tur.
- Bliver det sent? - Hvad? Ja, det håber jeg.
- Hej. Hvad laver du? - Jeg læser.
- Vil du have selskab? - Nej.
- Vil du dyrke sex? - Det var ikke derfor, jeg kom.
Hvis du vil, kan du komme ind, ellers vil jeg være alene.
- Kan vi ikke bare se en film? - En pornofilm?
- Nej, en almindelig film. - Nej. Sex eller alene.
- Vi kan godt dyrke sex. - Godt. Kom ind, og klæd dig af.
- Åsa? - Ja.
- Hvorfor var Claes til ferniseringen? - Det ved jeg ikke.
- Havde du inviteret ham? - Nej.
- Kom din eksmand så bare forbi? - Han er jo berømt.
Han har succes med sine bøger, så arrangørerne har vel inviteret ham.
- Synes du ikke, han så godt ud? - Jo.
Åh, for fanden... Vent lige her. Jeg snakker med ham.
- Hvem var det? - Det er bare forretninger.
- Vil du hjælpe mig med lynlåsen? - Ja.
Tak.
Der er nogle uger igen.
Har du nogen anelse om, hvor varmt det her er?
Nu vil jeg have et glas champagne. Vil du også have et?
Jeanette er flyttet ind i gæstehuset.
Jeg skal passe på hende og barnet.
- Jeg skal jo ikke møde hende. - Jeg ved det.
Men der må ikke ske barnet noget, og hun er ubetænksom.
Er du overrasket? Du valgte hende, så du må finde en anden løsning.
- Det er for barnets skyld, Åsa. - Hun kan ikke bo her.
Der findes udmærkede hoteller... som du kan bo på.
Hun bliver her, indtil barnet er født. Det er ikke til diskussion.
- Hvorfor skal jeg være her! - Det er for barnets skyld.
Du må være mere forsigtig.
Hvad laver du?
Du skal ikke smugle tasker eller køre rally på skovvejene.
Det er min søn, du bærer på.
Lægen siger, at alting ser godt ud, men du har brug for at hvile dig.
Du skal bare sige til, hvis du har brug for noget -
- men du bliver her.
- Hvad med Marc? Jeg vil ringe til ham. - Han ved godt, at du er her.
- Det kan vente lidt. - Nej.
Sådan er det. Du kan ikke få din mobil nu.
- Sparker han? - Nej, han bevæger sig bare lidt.
Anna? Anna?
- Hun vil ikke tale med dig. - Jeg må tale med hende.
Hun ved, du har ringet hele dagen.
Hvis hun ville tale med dig, havde hun allerede svaret.
Troede du virkelig, hun ville forlade Viola og sit liv -
- for at være sammen med dig?
Hun havde det sjovt, hun blev taget, og nu er det slut.
Har du ikke set interviewet? Ingen har tvunget hende til det.
Det var et bevidst valg. Jeg bebrejder ikke nogen, men det var en fejl.
Det er den absolut største fejl, jeg har begået i mit liv.
...en fejl. Det var den absolut største fejl, jeg har begået i mit liv.
Det var en fejl. Det var den absolut største fejl, jeg har begået i mit liv.
Du har en besked.
Du har en besked på din telefon.
"Kom hjem."
Slet beskeden.
Hej, Henrik. Det er på tide, du gør mig en tjeneste.
- Er vi alene? - Ja.
Hvad med konen... og ungerne?
- De er ikke hjemme. - Jeg har intet med de mord at gøre.
Du ved, hvad jeg lavede i Sverige. Du er jo kunde.
- Hvem var det, der skød dig? - Jeg ekspanderede lidt for kraftigt.
- Jeg er nødt til at rejse væk. - Jeg stopper dig ikke.
Jeg kan tage en færge fra Trelleborg.
- Jeg har venner i Tyskland. - Jeg stopper dig ikke.
Jeg er efterlyst i begge lande.
Jeg har brug for dit id-kort, så jeg kan komme over broen.
Det kan jeg ikke.
Det kan du blive nødt til. Skal jeg sende det her til din chef?
- Har du taget stoffer længe? - Det her gør os ikke til venner.
Lukas!
- Hvad lavede han her? - Han ville tale med mig.
Vi troede, han var involveret i mordene på Helle Anker og Abrahamsson.
Han sagde, han var uskyldig, og at det handlede om stoffer.
- Derfor fik han Mehmet til at lyve. - Tilstod han det?
- Hvad så? - Han ville overgive sig.
Han ville have, at jeg skulle køre ham over til jer.
Tilstod han at sælge narko og ville køre over til os?
Han var bange, følte sig skyldig og frygtede for sit liv.
Hold kæft... Han havde provokeret de forkerte.
- Så du, hvem der skød? - Jeg så bilen tydeligt.
Det var en Mercedes C 200.
FL 44 559.
- Går det godt? - Jeg kommer mig.
Selvfølgelig gør jeg det.
Jeg blev meget skuffet, da du ikke kom til mindestunden.
- Men du har altid skuffet mig. - Hvad talte I om?
Om dig selvfølgelig, og at du drev din søster til selvmord.
- Det gjorde jeg ikke ! - Nej? Fjorten er en vanskelig alder.
Far og jeg sad i fængsel, og hun var sårbar.
Hun var helt overladt til sin følelseskolde storesøster.
Vil du slå mig? Du kan ikke skade mig mere, end du allerede har gjort.
Se på mig. Se på mig!
Stakkels, stakkels pige.
- Hvad ville min mor? - Det kan jeg ikke sige.
Lukas Stenstrup blev skudt ihjel i morges uden for Henriks hus.
Han tilstod at sælge narkotika. Vi afskriver ham indtil videre.
- Hvorfor taler du med min mor? - Hun ville se mig.
Du taler ikke med de andres mødre.
- Skulle jeg have afvist hende? - Ja.
- Hun lyver. - Jeg kan ikke diskutere vores samtale.
Hun lyver.
Saga Norén, Malmøs politi.
Hvad var det, jeg skulle se?
Brændemærkerne i munden... Jeg har renset dem og undersøgt dem.
Det ligner en slags tegn. Det er det samme hos Hans -
- og Lars-Ove Abrahamsson. Men det er forskellige tegn.
Det er det babyloniske talsystem.
Det er Linn.
Jeg har brug for hjælp med en sag. Det skal være en tillidsfuld person.
- Det er godt, du kan hjælpe mig. - Selvfølgelig.
- Hej. - Hej. Hvor har du været?
- På retsmedicinsk. - Har du hørt om Lukas?
Han blev skudt lige foran mig. Han døde i mine arme.
- Var det ham, der sendte en besked? - Nej, det var ikke ham i morges.
Mener du i nat? Ja, den besked var fra ham.
- Ja. - Javel.
"Er kørt i sommerhuset. Jeg henter Viola."
Det er Benjamin. Du kan bare lægge en besked.
Hej, det er mig.
Undskyld, jeg ikke svarede i går. Jeg var...
Jeg er ked af det med interviewet, men jeg var tvunget.
Men jeg har tænkt...
Jeg er lykkelig sammen med dig.
Jeg er ligeglad. Jeg må gøre det, som er rigtigt for mig. Jeg vil se dig.
Jeg elsker dig.
Tekster: Rikke Schultz www.undertext.se